![](https://www.llibreriafinestres.com/wp-content/uploads/2024/06/GabrielSevillaWeb.png)
con Nura Nieto
La nit ovípara (Documents Documenta) i Traumacore (Cielo Santo) no són pas llibres de terror, però sí dos títols on la por, tot adoptant formes d’allò més desconcertants, se’ns fa palpable a cada pàgina. Les seves autores en parlaran juntament amb l’editora de Documents Documenta Nura Nieto.
La nit ovípara de Maria Sevilla és una història de persecució hipocondríaca; lovecraftiana; és el clam d’algú que qüestiona la lògica reproductiva, proliferant, dels organismes vius i juga a limitar-los. Amb tot, és també una apologia de tota forma de vida, sobretot de les que fugen de categories hegemòniques; la seva observació serveix per denunciar les pràctiques humanes que ens aboquen a l’extinció: el capitalisme, el feixisme, l’especisme.
De forma visceral, el llibre connectat força bé amb la longitud d’ona de Traumacore de Núria Gómez Gabriel, un assaig literari sobre el feminisme dissociatiu i la cultura posttraumàtica actual que es qüestiona com parlar de les ferides sense embellir-les. Núria Gómez Gabriel desplega, des de la crònica vivencial, l'anàlisi política, i el pensament i la literatura gòtics, una escriptura on teoria i cossos tensen els límits de la norma. Traumacore negocia amb la possibilitat d'assumir l'autodestrucció com a característica intrínseca de les nostres creences i identitats, en un viratge cap a un feminisme foll. Sevilla, per la seva banda, també ha tingut flirtejos recents amb l’assaig: No desitjaràs els béns del proïsme, un dels Deu Manaments de Fragmenta, n’ha estat l’últim i el primer.
Maria Sevilla (Badalona, 1990) és poeta, investigadora de la literatura i docent precària. Ha publicat Dents de polpa (2015), Kalàixnikov (2017), if true: false; else: true (2020), Plastilina (2021) i La nit ovípara (2024). També ha experimentat amb gèneres liminars com la poesia sonora i el videorecital, i ha pujat a escenaris d’arreu d’Europa, Amèrica i Àsia. Des de gener del 2019 és una de les tres programadores de l’Horiginal. No desitjaràs els béns del proïsme (Fragmenta, 2024) és el seu primer assaig.
Núria Gómez Gabriel (Barcelona, 1987) és investigadora, docent i comunicadora cultural. Doctora en Comunicació per la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona. La seva feina s'ha presentat en institucions com el Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía, La Casa Encendida, el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, el MACBA, l’Arts Santa Mònica, TABAKALERA, i el Centro de Arte Dos de Mayo, entre altres. Ha publicat els assajos Love me, Tinder (Temas de Hoy, 2019) i Traumacore (Cielo Santo, 2023).
Nura Nieto (Barcelona, 1987) és editora. Ha estat llibretera a la Llibreria Documenta, i actualment fa tasques d’edició en un projecte nascut a l’aixopluc d’aquesta mateixa llibreria: Documents Documenta, una editorial de poesia contemporània que ha publicat obres d’autors com Gabriel Ventura, Oriol Sauleda o Maria Sevilla. Nieto també ha realitzat tasques de premsa i comunicació per a editorials independents com Males Herbes. Actualment treballa a la Virreina Centre de la Imatge.
*Asignación de asiento por orden de llegada. Número de butacas limitado. Si al llegar no quedan asientos libres, su reserva pasa a ser de pie.